DEN HUNDREDEÅRIGE-DER KRAVLEDE UD AD VINDUET OG FORSVANDT
Den, der har betydet mest for mig her i livet...
...er Molotov.
Ja.
Nå da. Jamen så gå ud.
Hop ud. Det bliver forbandet koldt, hvis du skal stå og vente sådan.
Der er mad om en time. Så du må mjave, så jeg kan høre dig.
Molotov! Kom til far.
Kommer du og spiser? Molotov!
Nej!
Nej, nej, nej.
Nej, nej, nej!
Nej, nej.
Svin!
Det var lige godt satans.
Forbandede ræv. Du har sgu spist dit sidste måltid!
Jeg skal fandeme give dig dessert!
Pludselig havde jeg sprængt mig hele vejen på plejehjem.
61.
- Hvordan går det? - 62.
Nu kom jeg ud af det. Hvor mange er der i hver pakke?
- Der står, at der er ti i hver pakke. - Det kan man ikke være sikker på.
- Det plejer at passe. - Jeg må begynde forfra.
Jeg begynder forfra. En, to, tre, fire, fem, seks, syv, otte, ni, ti.
Allan? Allan?
Allan? Du milde. Hvor er han?
- Hvor er manden? - Hvor er han gået hen?
Hej.
Går der... Kan man rejse et sted hen herfra?
- Hvor skal du hen, sagde du? - Det sagde jeg ikke.
Går der nogen transportmidler herfra?
- Hvornår? - Tja...
Når som helst.
Er der noget, der går her?
Bussen til Strängnäs går om tre minutter.
- Strängnäs? - Ja. Rute 322. Var det noget?
Ja.
Er det her nok?
Nej, det er ikke nok. Du kan måske komme til Byringe.
- Hvad er der i Byringe? - Ikke en skid.
Så tager jeg en enkelt til Byringe.
Og du er... over 65.
- Hvad? - Lad mig se...
- Værsgo. - Tak.
Lort!
Kom nu, for fanden!
Hvad fanden har de tænkt på?
Hold kufferten. Du slipper den ikke. Hold kæft, for fanden!
Ja.
Den gamle må sgu være gået op i røg.
I kælderen er der jo mørkt og låst. Han kan ikke være kommet ind her.
Vi må ringe til politiet. Gør du det, eller skal jeg gøre det? Du ringer.
Allan!
Allan.
Mange har råbt ad mig. Alt lige fra stationsforstandere til diktatorer.
Hvor fanden er du, stodder? Pis!
Allan.
Den første, der råbte ad mig, var mor.
Jeg kan ikke huske, at hun skreg, men det gjorde hun sikkert.
Jeg skreg nok også. Det gør nyfødte den første gang, de ser sig omkring.
Far nåede jeg ikke at se skrige så meget.
- Karlsson har spottet! - Fordi jeg viste gummiet frem?
Det er løsningen på sult og nød. Kalder du det at spotte?
Ja, hvis man gør det på Børnenes Dag midt på torvet i Malmköping.
- Jeg må advare folket. - Så er det at spotte!
Jeg var kun ni, sidste gang jeg så ham.
Man kan ikke leve i det her skinhellige monarki. Jeg skal til Rusland.
Far proklamerede en republik på 15 kvadratmeter midt i Moskva.
Det her er løsningen på sult og nød. Med den bliver kvinden ikke gravid.
Nej, ingen børn. Njet. Det her er fantastisk.
- Der kunne far gøre, som han ville. - Hvad laver du?
- Til russerne tog sig af ham. - Det er jo løsningen på sult og nød!
Må jeg sige en sidste ting?
Landbetjent, landbetjent!
- Landbetjent. - Fru Karlsson.
Beskeden om, at far var død, kom en solrig aprildag.
Det var også den dag, jeg opdagede, hvor dejligt det er at sprænge.
Alt, hvad far efterlod, kom i en pakke.
Mor fik et farvestrålende æg, som en vis Fabbe havde lavet.
Jeg fik sådan en russisk kone, babusjka.
Og et kamera.
Det var gode gaver.
Mor byttede ægget hos grossist Gustavsson.
Han gjorde en god forretning, viste det sig. Sådan gør grossister.
Efter fars død hostede mor i to år -
- før hun også steg op i den himmel, hvor far muligvis befandt sig.
Så blev jeg lidt bekymret for fremtiden.
Men det er vel normalt, når børn bliver forældreløse.
- Hvordan skal jeg klare mig? - Du lyder som din far.
Han skulle altid tænke.
Se, hvordan det gik ham. Man får intet ud af at tænke.
Det eneste, man med sikkerhed ved, er, at det er, som det er -
- og at det bliver, som det bliver.
Det var min mors sidste ord.
Siden da har jeg måttet klare mig selv.
- Hallo. - Hvad?
- Du glemte din kuffert. - Det er fint.
Der går ingen tog her. Den er nedlagt.
- Hvad sagde du? - Der går ingen tog her.
- Stationen er nedlagt. - Ja.
Det kan jeg da godt se. Jeg er ikke født i går.
- Hvad laver du så her? - Bussen stoppede her.
Nå. Men hvor fanden skal du så hen?
Skal hen? Tja... Det...
Det må tiden vise.
- Har du været på farten længe? - Farten?
Det er en ordentlig kuffert, du har med.
Det er ikke min. Den fulgte bare med.
- Du er altså en tyveknægt? - Ja.
- Er du sulten? - Jeg er mest tørstig.
- Det kan vi nok klare. - Dejligt.
- Kan du finde vej? - Jeg plejer at løbetræne.
- Jeg kender området. - Kan du finde vej?
- Ja, jeg kender området. - Det er fandeme godt for dig.
Hvad fanden?
- Hvad laver du? Hvad er problemet? - Vi er løbet tør.
Har du en reservedunk med?
Der er kun ét hus i Byringe! Det er lysebrunt!
Det er også lidt gult!
- Har han ikke bare forvildet sig væk? - Nej, han er helt klar i knoppen.
Pæren fejler ikke noget. Hvordan kan man stikke af fra sin egen fest?
Jeg har knoklet for hans skyld, og så forsvinder han bare.
Vi har købt en prinsessekage til mindst 40 personer.
Den bestilte vi, fordi han kan lide marcipankage.
Ellers får vi lagkage med flødeskum. Marcipan sætter sig i deres tænder.
Hvad vi skal stille op med den? Her står jeg med en stor kage.
Jeg vil have en schwarzwaldkage, men det er jo ikke mig, der fylder år.
Ring, når han kommer tilbage. De sager bliver altid hurtigt opklaret.
Er han hoppet ud ad vinduet? Det stod åbent, da vi sang i morges.
- Så var det faktisk åbent. - Det ved jeg ikke.
- Måske. Det skal nok gå i orden. - Det tror jeg ikke.
Føj! Plejehjem. De har fået den ide, at jeg skal derind til efteråret.
Jeg har kun sat mine ben der én gang.
Har man taget fire, kan man godt tage en til.
Jeg fik en skilling for at underholde de gamle med harmonikaen.
De sad der som tumper.
- Spiller du harmonika? - Ja.
Arme stakler. Sidde der. Så hellere sidde i brummen.
- Tillykke igen. - Nå ja. Det havde jeg glemt.
Ned i løgneren.
Har du haft en kone?
- Nej, sådan gik det aldrig. - Hvordan kunne du undgå det?
Tisser du udenfor?
Jeg skal gøre plads til næste omgang. Det presser på.
Det var godt, at maden gled ned. Der er dessert bagefter.
Jeg kommer.
Hallo? Er der nogen? Hallo?
- Hvor er stodderen og kufferten? - Der er lukket.
Stationen er nedlagt.
- Hvor er stodderen og kufferten? - Jeg er alene her.
Tror du, jeg er dum? Hvem har så siddet her?
- Av! - Dumme svin!
- Bare pas på. - Av!
- Av! Hold op. - Dumme svin.
Jeg slår dig ihjel. Bare pas på!
Hold op.
- Av! - Skal vi slå plat og krone?
- Lad os se, om du må leve videre. - Stop nu. Slap dog lidt af.
Vær glad for, at jeg ikke har mønter på mig.
I entreen er der en skål med mønter.
I entreen? Har du jord i hovedet?
- Hold kæft, hvor den sad. - Det siger du ikke?
Den dessert, du snakkede om, hvordan ser det ud med den?
Vi må få ham væk... før han vågner.
Jeg må indrømme, at man begynder at blive nysgerrig efter at vide -
- hvad der er i kufferten.
Sådan. Det er den hurtigste måde...
- Det blev lidt meget. Den tager jeg. ...at åbne, selvom man kan koden.
Drikker du den ren?
Kors i røven!
Sikken masse kontanter. Man forstår, at knægten var gnaven.
Luk op, for fanden. Hører du?
Luk mig ud!
- Jeg vil bare have den skide kuffert. - Slap af.
Seriøst.
- Hvad var det der? - Jeg tændte for aggregatet.
Jeg tager kufferten, og så daffer jeg. Jeg slår dig ikke.
Det er let at være kæk, når man sidder i saksen.
Det får man intet ud af.
Livet er, som det er, og bliver, som det bliver.
Det måtte grossist Gustavsson jo sande.
- Vent her, Bibi. - Kom snart tilbage.
Hans eskapader var godt planlagt. Han valgte en solrig dag, smuk vej -
- og en perfekt bakke til tissepausen. Alligevel gik det galt.
For jeg havde valgt samme bakke til min prøvesprængning.
Hun skreg i vilden sky.
Det gør elskerinder vel, når grossisthoveder kommer dumpende.
Prøvesprængningen var vellykket, men jeg røg på sindssygehospitalet.
Værsgo.
Det her er dit nye hjem. Ikke noget larm og spektakel.
Efter nogle år bag lås og slå -
- havnede jeg hos en racebiolog.
Professor Lundborg.
Hold op, Allan.
Ved Allan, om der er negerblod i familien?
- Nej, det tror jeg ikke. - Jeg kan ikke få det til at stemme.
Allan har negroide mål. De er voldeligt anlagt.
- Men De er meget lys i huden. - Men jeg vil gerne møde en neger.
- Allans far var revolutionær. - Han var lidt speciel.
Og æblet synes ikke at falde så langt fra stammen.
Vi må hellere være på den sikre side.
Lundborg bredte værktøjet ud og sørgede for -
- at mine gener ikke blev viderespredt.
Doktor, patienten er klar.
Det gør racebiologer vel.
Giv ham ekstra forbinding.
Han var ikke så rolig på hånden -
- men så vidt jeg ved, gik operationen godt.
- 49.800.000... - Her er den sidste.
- 49.900.000... - Og den.
- 50 millioner. - Du kan sandelig tælle.
Ikke dårligt.
- Kan du stadig ikke komme igennem? - Hans telefon virker sgu ikke.
Bare ring løs. Send en sms. Gør, som du havde tænkt dig.
- Hvad skulle han? - Han skulle bare hente en kuffert.
- Kuffert? - Du ved sgu da, hvad en kuffert er!
En bærbar genstand til at have ting i.
- Kunne du ikke selv hente den? - Ligner det her måske et turpas?
- Jeg havde glemt fodlænken. - Men jeg har ikke glemt den.
- Er det Bulten? - Jeg tager den.
Hold kæft. Jeg fører ordet. Hold så kæft, sagde jeg.
- Hej, det er Gäddan. - Davs, makker. Hvordan går det?
Skidegodt. Hvad er klokken hos dig? Det er aften her.
Glem klokken. Du skulle have ringet tidligere. Hvorfor gjorde du ikke det?
Det ved jeg godt, men jeg havde sgu problemer med mobilbatteriet.
Hallo... Fald ned.
Du mumler og vrøvler. Giv telefonen til en, der kan tale ordentligt.
Mobillader... Okay, vent. Jeg giver telefonen til Caracas.
Vent.
Caracas, kælling! Telefon.
Kom.
Hvem er det? Er det Bulten?
- Pim. Hvordan går det? - Hul i det. Har I mine penge?
- Vi har dem. - Hvad mener du?
En af mine gutter har gysserne. Sig, vi har dem. Ingen problemer.
Caracas, er du der? Hallo?
Hallo. Bulten har dem.
- Okay, så I har pengene? - Han kommer snart. Bare rolig.
Min kurer skal have kufferten i morgen, ellers er I dødsens.
Jeg bad dig sige, at vi har pengene!
Er det så svært? Det er sgu verdensrekord.
Du tager til Malmköping og henter narren. Nu er det alvor.
- Java? - Ja tak.
Treo.
- Har du sovet godt? - Ja.
- Har han larmet her til morgen? - Nej, ikke en lyd.
Minus 20... Satans!
- For helvede. Hvad har jeg gjort? - Hvad?
Lort. Hvordan kunne jeg glemme at slukke for fryserummet?
Ja, du. Det...
Det skal nok gå.
Det nytter ikke at fortryde, medmindre man har en tidsmaskine.
Fortrydelse har aldrig gjort det fortrudte ugjort.
Min operation har jeg aldrig fortrudt.
Tværtimod. Det var et lykketræf.
Hvis jeg ikke havde været så stiv i det -
- havde jeg ikke holdt pause i kanonstøberiet.
Og jeg havde heller aldrig taget arbejde der.
- De her kanoner... - Vi støber ildrør. Vi mangler en.
Du kan gå ved siden af i en uge. Esteban. Hold kæft og bestil noget.
Si, si, si. Vi må arbejde sammen om at skabe en bedre verden.
Spanioleren Esteban var tynd som en vimpel.
- Han bestilte ikke andet end at tale. - Kom med og før krig mod Franco.
Allan, hvor står du? Hvad vil du? Du må tage stilling.
- Du må give mig et svar. - Jeg kan lide, når det eksploderer.
Vi må gøre noget.
Da der udbrød borgerkrig i Spanien -
- ville han have mig med og knuse en vis Franco.
Hvorfor ikke? I krig må man sprænge alle mulige konstruktioner i luften.
Viva la revolucion. Viva Durutti.
Hvor skal I hen? Kom med mig.
Durutti siger...
- Hitler er en god mand. - Jeg vil sove.
Man skal ikke sove.
Vi må kæmpe mod Franco. Hellere dø her end at give op.
Viva la revolucion!
I skal løfte republikkens flag og åbne jeres revolutionære hjerter.
Da vi nåede frem, var krigens første kugle ikke blevet affyret...
Død over Franco!
...før Esteban stillede sig op og råbte for sidste gang.
Så kom min mors kloge ord til mig.
Knægten fik aldrig lov til at sprænge nogen broer.
Men så mange desto flere var der til mig.
Og tres og dos og uno. Nu siger det sgu bang.
Duk dig!
I mange år bestilte jeg ikke andet -
- end at spise, sove og sprænge.
Det var en vidunderlig tid.
Det blev for meget af det gode, for pludselig mistede jeg lysten.
Jeg tænkte:
"Nu skider jeg på det her. Jeg finder på noget andet."
Har man sprængt sig gennem Spanien -
- har man intet imod at få et lift.
Stop.
Hvorfor står han midt på vejen?
Stands!
Det viste sig at være general Franco, der var ude at køre.
Min viften var tydeligvis værdsat, for han bød på dans, paella -
- og en seriøs Rioja-brandert.
Det var en perfekt afslutning på min tid i Spanien.
Min ven Allan, du reddede mit liv.
Jeg giver dig min yndlingspistol.
Sikke mange kruseduller.
- Pas på den. - Tak.
Gad vide, om man kan skyde med den.
Sådan danser man.
Rolig, alle sammen! Det er min ven Allan.
Hvad kommer du til at savne mest fra vores prægtige land?
Vinen og min ven Esteban, som er død.
Leve Esteban!
- Hvad er det, der bipper? - Det er vel en telefon.
Der.
Lad mig se. Det vælter ind med en masse sms'er.
- Nu? - Der er dårlig dækning derinde.
Fra Gäddan, fra Hinken, Hinken, Hinken.
- Hinken, mor. Hinken, Gäddan. - Han virker populær.
Tja... Hinken skriver: "Ring eller dø".
For helvede.
- Hallo? - Jeg er på stationen.
Der er helt tomt. Der sidder bare en nisse i billetlugen.
- Hvad skal jeg gøre? - Har du spurgt ham?
- Om hvad? - Spørg, om han har set noget.
Okay, jeg spørger.
Ronny Hult og kone er her. Du kan selv hente dine gæster næste gang.
Undskyld. Jeg vidste ikke, at de var kommet.
- Hej. - Værsgo at tage plads.
Fortæl. Hvad skete der i går?
Jeg arbejder på stationen, og der var gået nogle timer...
Fortæl nu bare, hvad der skete.
- Det er jo det, jeg gør. - Du er ikke så god til det.
Der var en fyr, som sprang på mig. Han var meget voldsom.
Nu glemte du at fortælle om den gamle.
Men... Der var et gammelt menneske. Jeg solgte en billet til en mand.
Det var ham den 100-årige. Han købte en billet af Ronny.
Så mishandlede ham rockeren Ronny og tvang ham til at køre til Byringe.
Hallo?
Nogen hjemme?
Ved du, hvad klokken er?
Ja.
- Den er næsten elleve. - Det var godt.
Så holder de snart frokostpause.
Hej, hej.
- Hej. - Farvel.
- Det der kunne have gjort ondt. - Det har sine fordele at være død.
Sådan.
- Skal vi smide alt ud? - Smid rub og stub ud.
- Hvad så nu? - Han skal derind.
Satans.
Sådan.
Djibouti. Ja, ja. Han får da set sig om i verden.
Fordelen ved veste er, at det ikke er så vigtigt med størrelserne.
Her. Nu tager vi videre.
Det var sgu et tøsekast.
- Hvad? - Hjælp til med at trække kufferten.
- Vi er jo to om den. - Ja, for fanden.
Det er klart. Så tager du den. Tak skal du have.
Hallo, du der!
Hallo? Vil du godt lige vente? Jeg er fra politiet.
Jeg leder efter en 100-årig, der har forvildet sig væk fra plejehjemmet.
- Har du set en gammel mand? - Jeg så en gammel mand på dræsine.
Han kørte forbi med Jonsson.
- Var det Julius Jonsson? - Netop.
Og så en med motorcykelvest. Han havde solbriller på.
Det har man nu om stunder. Han hilste ikke engang.
- Hvor så du dem? - Ved banen i Åkers kanonstøberi.
- Er det længe siden, du så dem? - En halv time omtrent.
- Er du sikker på det? - Nej.
Nå.
Farvel.
Du...
Davs. Har du plads til to blaffere?
Hej.
- Jo, det er i orden. - Alle tiders.
- Der er ret trangt heromme. - Jeg kan have kufferten foran.
- Hvor skal I hen? - Er det din kiosk?
Nej. Jeg arbejder bare ekstra. Jeg studerer.
Studerer du? Vel ikke i folkeskolen?
Nej. Jeg har prøvet mig en del frem. Jeg har læst en masse forskelligt.
Jeg forestiller mig, at det er et ret svært spørgsmål -
- med ansættelsesmuligheder og sådan.
- Hvordan det? - Nej, men...
Der er ligesom forskellige... Altså...
- Jeg kan forestille mig, at... - At?
Jeg kan forestille mig, at det her med valg er svært.
Det er da fint at holde alle døre åbne.
Nå, skidt med det.
- Hop ind. - Tak skal du have.
Hvor skal I så hen?
Ja... Hvor skal du hen?
- På storindkøb hos grossisten. - Grossisten? Det lyder hyggeligt.
- Sikker? Det ligger midt i ødemarken. - Ødemarken er undervurderet.
Ja, det er den måske.
Tager du ikke sponsormeddelelsen? Det ville være perfekt.
Skandia er jo 150 år, og den gamle er 100 år.
Det ville være kanon. Som politimand kan du få noget vildt ud af det.
- Nej, det gør jeg ikke. - De er begge gamle.
- Jeg er politimand, for helvede. - Det ville være kanon.
Nej, har jeg sagt.
Jeg er ansat af staten. Jeg kan sgu da ikke gøre reklame på den her kanal.
70'ernes The Police husker vi. De lavede "Message in a bottle".
- Nu er betjent Aronsson i studiet. - Kriminalassistent.
Velkommen. Du har en "message" til befolkningen, men ikke i en flaske.
Fortæl lidt om den.
Det drejer sig om en mand, der hedder Allan Karlsson -
- som på sin 100-års-dag forsvandt fra plejehjemmet i Malmköping.
100 år. Det var satans. Leger han gemme?
Nej. Vi tror, han er blevet kidnappet af en rockerbande på stationen.
Er han blevet kidnappet?
Det lyder som en polterabend. Skal han giftes med Anna Nicole Smith?
Vi vil sætte pris på, at befolkningen giver os et par tips.
- Hallo? - Jeg sidder i bilen.
En strisser i radioen fabler om en 100 -årig -
- der er blevet kidnappet af rockere.
- Hvad fanden siger du? Kidnappet? - Det sagde de i radioen.
- Det må sgu være Bulten. - Nu er du fandeme dødsens, Bulten.
Det er fint.
- Vil du have noget? - Nej, det er fint.
100-årig kidnappet af rockerbande- forsvandt fra plejehjem
Tank op. Træk i håndtaget.
Du skal trække i håndtaget -
- ellers kommer der ingen benzin. Træk i håndtaget.
- Nej... - Træk i håndtaget ved pumpen.
Har du aldrig tanket før? Man skal trække i håndtaget.
- Har han kidnappet dig? - Hvad? Hvem?
- Julius. - Nej, nej. Træk i håndtaget.
Der står, at du er blevet kidnappet af en rockerbande.
Julius har en rockervest på.
Det er ikke hans. Han tog den fra den lille, skaldede knægt.
- En lille knægt? - Han mangler den ikke. Han er død.
- Jeg slog ham med en kroketkølle. - Dræbte du ham?
Nej, han frøs ihjel. Den lille, skaldede knægt.
Han kom og var svedig i ansigtet.
Han havde vel tyndskid. Han var dårlig.
Han stak kufferten i hånden på mig. Der er 50 millioner i den.
Kør! Sømmet i bund!
- Han kan ikke finde ud af at tanke. - Hul i det. Kør!
Benny, sømmet i bund! Sådan.
- Kællingen i kassen så mig. - Så hvad?
Den lille pose trillede ned i lommen på mig. Vil I smage?
Ja tak. Nå, så du var inde og rapse?
- Hvad fanden! - Hvad er der?
- Hvad fanden er der sket? - Undskyld.
Det er klart, at du, der arbejder i kiosk, bliver vred, når jeg negler...
- Han kan ikke slå hul på et bundt... - Jeg vil skide på slikket!
Hvad fanden har I gjort?
Jeg laver aldrig mere en efterlysning i radioen. Det ender galt.
Det gik ikke så godt.
De ringede fra Åkers støberi. Hunden markerede for lig på dræsinen.
- Lig? - Ja.
Benny, hvad siger du? Vil du ikke skide på grossisten og tage med os?
Eller har du prøve på mandag?
- Hvad vil I gøre med pengene? - Vi skal vel dele dem.
Det taler vi om bagefter, men vi holder skidedårligt her.
Kan du ikke køre?
Men hvem tilhører pengene?
Det er ikke vores penge. Nogen andre skal have dem.
Hvis? Hvis er hvis egentlig?
Alt skifter ejer før eller siden.
Francos pistol -
- byttede jeg med en arbejdstilladelse i Amerika.
Du, Allan.
- Ved du, at de søger folk? - Hvem?
- Til Manhattanprojektet. - Manhattanprojektet?
Manhattanprojektet, Allan. Vi må prøve at komme til samtale.
- Ligger min hammer der? - Det lyder sgu godt.
- Vi to kan skabe ændringer. - Det er et godt projekt.
Det er på tide, nogen gør noget ved det. Den er bitter.
Bitter? Hvad fanden snakker du om?
Drinken Manhattan. Her.
- Hvad helvede? - Man drikker den. Manhattan.
- Hvad mener du? - Som at kysse en schæfer i røven.
Bitter.
- Det er en bombe. Verdens største. - Er det et bombeprojekt?
Lige med ét vendte sprænglysten tilbage.
Det må jeg sige. Det var en pragtfuld fornemmelse.
Det kommer ikke til at fungere. Vi prøvede i sidste uge.
- Lidt kaffe hjælper måske. - Tak.
Heller ingen bombe i dag?
Mr. Oppenheimer, jeg er skuffet. Der sker intet. Ingen eksplosioner.
- Du hedder Allan, ikke? - Jo.
Vi er ved at løse nogle uhyre komplicerede ting.
Nej, I bliver nødt til at teste igen.
Mor sagde altid: "Tænk ikke så meget. Bare gør det."
Men før bomben kan detoneres, må vi løse et afgørende problem.
- Hvad er problemet? - Allan... Du får et minut.
Vi kommer til at skulle bruge dobbelt så meget plutonium, som vi gør nu.
Hvad venter I så på?
Vi kan ikke bare fordoble mængden. Det er ustabilt og falder fra hinanden.
Ja. I har talt om det i flere uger. Hør efter. Du får et minut.
Jeg har grublet lidt. Hvis I lægger halvdelen her og halvdelen der -
- og så fører dem sammen lige før eksplosionen.
Det er jo problemet. Hvordan gør man det i en indkapslet bombe i luften?
For fanden... Har I lidt dynamit?
Sværere end det var det ikke at få fut i bomben.
Folk var ellevilde. Ikke mindst Harry.
Altså vicepræsident Harry S. Truman.
Jeg giver dig en kæmpesjus.
- Jeg har pisset i bukserne. - Du har gjort verden en tjeneste.
Hører du? Du har gjort... Du har ændret verden.
Du har forbedret verden.
Jeg siger dig... Der kommer ikke flere krige takket være din opfindelse.
Takket være dig, min ven.
USA og verden behøver aldrig mere at slås, for folk ved, hvilken kraft...
Mine herrer, undskyld, jeg forstyrrer.
- Mr. Truman. - Hvad er der?
Der er telefon. Det er vigtigt.
Jeg er nødt til at tage den. Bliv aldrig politiker.
Hallo.
En fuldt tanket amerikaner kan snakke ørerne af hvem som helst.
Det kræver en del at få stoppet dem som for eksempel en præsidents død.
Tak skæbne. Jeg kommer med det samme.
Det var præcis, hvad Roosevelt gjorde den dag.
Nu... Her.
Harry. Du glemte din...
Det er en vicepræsident-lighter. Behold den.
Harry var heller ikke så nøje med, hvis der er hvis.
Hr. Karlsson, velkommen tilbage til Sverige.
Statsminister Erlander byder på velkomstmiddag.
Da jeg landede -
- blev jeg shanghajet til middag på Grand.
Det passede godt efter den elendige hundeæde på flyet.
- Jeg er sulten. - Hop ind hurtigt.
Han siger: "Duk jer, mænd og koner, for nu lader han igen."
Jeg hørte fra Harry S. Truman, at Allan har gjort en stor indsats for USA.
- Nja, men sikken fest, vi havde. - Fortæl. Jeg er så nysgerrig.
Vi drak store mængder tequila.
Jeg taler om det, der skete inden.
Nej, vi drak kun tequila. Harry ville have bourbon.
- Jeg tænker på arbejdet. - Nå, da jeg arbejdede på Manhattan.
Der må man ikke drikke tequila.
I må have mig undskyldt. Regeringen kalder. Min kone, altså.
Nu må det være nok. Jeg giver. Fortæl ingeniør Eklund mere.
Farvel.
- Statsministeren har bedt mig... - Kommer han tilbage?
- Nej. - Så tager jeg det her stykke kød.
Det er synd, det går til spilde.
Statsministeren har bedt mig... forhøre mig -
- om der muligvis er en plads til Dem på AB Atomenergi.
- Hvor dejligt. - Lad os begynde med Deres studier.
Der er ikke så meget at snakke om. Tre år.
- Kun tre års akademiske studier? - Ja, jeg stoppede, da jeg var ni.
- Ni? - Ja, præcis. Eller jeg var ti.
Nej. Jeg fyldte ti det år, så jeg var ni, da jeg gik ud af skolen.
Her har vi en lille fætter, som vil ned i kælderen. Tag ham her.
Denne Eklund forsvandt hurtigere, end en høne kan skide.
Han var ikke den eneste på Grand, der var ude at trawle.
Godaften, mr. Karlsson. Jeg hedder Julij Popov.
Jeg er fysiker. Vi er kolleger.
Lad os spadsere en tur.
- Vi trænger til frisk luft. - Hvad fanden, en spadseretur?
- Popov! - Jeg kommer.
Sikken masse lækkerier. Grönstedts...
- Jeg tager en O.P. Du giver. - Okay.
- Giv hende en halvtredser. - Ja, det passer.
Den er lidt vild.
Nu begynder den at bide. Jeg har det skidegodt.
Vi vil gerne gøre brug af Deres erfaring og viden.
- Det siger du ikke? - Det kan blive lukrativt for Dem.
- Hvorfor? - Kammerat Stalin er en rar mand.
Jeg kan bare godt lide at sprænge ting i luften.
- Det kan jeg også. - Kan du?
Ja.
Giv mig lidt dynamit, så sprænger jeg hvad som helst i luften. Kors i røven.
Hold da kæft.
Hvad fanden laver den her? Det er jo indenskærs.
Vi løber tør.
- Kør derind. - Ja, gør det.
Sjötorp? Det lyder kækt.
- Davs. - Hej, hej.
Vi vil høre, om vi kan leje et værelse her i nat.
Det er sgu ikke noget hotel. Jeg bor her.
Men vi betaler godt. Der er penge. Det er ikke det.
Hvad fanden? Er I på flugt?
Jeg forstår, det virker underligt.
- Nå, der kommer en til gammel mand. - Vi for lidt vild.
Og vi håber, at det kan lade sig gøre.
- Hej. Gunilla. - Hyggeligt.
Det vil tiden vise.
Jeg må vel presse jer ind. Hvis I ikke pisser i bukserne. Ellers er det laden.
- Hvad er det? - Sonja.
Hvad er det her?
Hej med dig.
Det var ikke så værst.
Kom, Sonja.
Er hun 40 år sådan cirka?
Sonja? Aner det ikke.
- Hvorfor tror du det? - Jeg er næsten zoolog.
Hvordan fanden kan man være næsten?
Man bliver næsten færdig med uddannelsen...
- Hvor har du fundet hende? - I et cirkus.
- Nå. Kan hun forskellige kunster? - Det ved jeg sgu da ikke.
- Cirkus er dyrplageri. - Absolut.
- Jeg hader også cirkus. - Det var eksens eneste gode gerning.
Han kunne se, jeg havde ondt af hende og tog sagen i egne hænder.
Tog han hende bare?
- Tog? En elefant er da sin egen. - Ja.
Allan.
Det der må du ikke.
- Stop! - Der er for lidt fut i det.
Det skal smage grillet.
- Hvad er det? - Fransk kartoffelsalat.
Det kunne jeg godt se, men den grønne blanding. Det ser lækkert ud.
Det er guacamole.
- Er du også næsten kok? - Nej, næsten diætist.
Nu tager du fis på mig.
Nej, jeg er desværre næsten rigtig meget. Næsten dyrlæge.
Næsten nationaløkonom, næsten farmaceut, næsten personalechef.
Så er du garanteret også single. Du har ikke haft tid til en kvinde.
Nej. Eller ja...
Jeg er single. Jeg er ledig.
- Eller det var måske gas? - Nej, men du laver forhåbentlig sjov?
Nej.
Jeg har brugt de sidste 18 år på at tage 920 universitetspoint.
Jeg har haft svært ved at tøjle mit videbegær.
Hold op med at lyve for dig selv. Ellers går det ad røven til.
- Der kommer ikke noget ud af noget. - Det er én analyse, man kan lave.
Hvad helvede? Hvad fanden laver du her?
- Hvad? - Hvad laver du her?
- Jeg skal hente nogle ting. - Du har ikke noget her.
Jo, jeg har. Jeg vil hente mine skåle.
- Hvad for nogle skåle? - De blå med blomster.
Dem forærede du mig i fødselsdagsgave.
Jeg vil have mine skåle.
Skråt op, Ricky. Skrid med dig. Du hører ikke hjemme her.
- Godt knald? - Ja, han er dejlig.
Han er bedst. Forbandet dejlig.
- Fingerfærdig. "Elske" siger vi. - Ricky. Hej.
- Tillykke. - Tak.
Hav det godt.
Nej, du må vende.
Sådan.
Ja. Nej... Lidt til.
- Nu må du... Sådan. - Du kan bakke herhen.
- Det er fint. - Hvis du bakker lidt mere...
- Sådan. - Godt.
Hold da op, hvor han filede på koblingen.
Gunilla! Gunilla!
Hvad er der galt med mig? Jeg tiltrækkes af den slags idioter.
Det ved du måske. Du er vel næsten psykolog?
Nej, ikke helt. Men jeg mangler ikke så meget.
Jeg har taget grundkurserne. Jeg mangler neuropsykologien.
Men det er svært at sige, hvad dit problem skyldes.
Men du kan ændre dit adfærdsmønster.
Benny, man kan sgu da ikke vælge, hvem man forelsker sig i.
Nej, desværre.
Gunilla! Det var dig og mig. Dig og mig.
- Hallo? - Brormand.
- Ricky? - Hun har forladt mig.
- Hun har mødt en anden. - Ricky, skid hul i den møgkælling.
Det er sgu ikke en kælling. Det er Gunilla.
Drop pillerne og sprutten. Vi tager lortet i morgen.
Løbet er kørt.
Hun knalder med den skide 100-årige.
Hvad sagde du? 100-årig?
- Har du set den 100-årige? - Den gamle stodder, der var i tv.
Ricky...
I forgårs sad jeg og vendte en tændstikæske alene i køkkenet.
Så dukkede han pludselig op, og nu sidder jeg her.
Det er sgu da vidunderligt.
Ja, det ene fører til det andet.
Men om det andet bliver bedre end det ene, kan man aldrig vide.
Men jeg ved, at ubåd, propelfly og vodka gør -
- at man bliver lidt skidt i maven. Rigtig skidt.
- Føj for helvede. - Undskyld. Hvad sagde du?
Først ville vi have Albert Einsteins hjælp.
- Går det? - Ja.
Vi fandt mr. Einstein. KGB hentede ham i Genève.
Er det min polterabend? Spændende.
Vent. Jeg skal jo ikke giftes. Jeg har ikke engang en kæreste.
Vi fik at vide, at det var Herbert Einstein, Alberts tumpede halvbror.
Herbert Einsteins eneste lighed med broderen var udseendet.
Kammerat Stalin blev ligesom temmelig skuffet.
Det tror da fanden.
- Så nu håber vi på dig, Allan. - Er fabrikken i Sibirien ikke startet?
Hvem er ansvarlig for det? Jeg spørger dig!
Tåber! Idioter!
Det er ikke så godt med marmor, når man har hovedpine. Han råber.
Hvem er ansvarlig?
Kammerat Stalin vil høre alt om atombomben.
Det siger du ikke? Jo, hvorfor ikke?
Men måske en lille en først?
Hvad siger han? Kalasjnikov?
- Ét glas, og så fortæller De alt. - Sådan skal det lyde. Godt.
Dans!
Dans så!
Hold kæft, hvor er du irriterende. Du lyder ligesom Franco.
- Franco. Fascisten? - Ævler hele tiden. Det er træls.
- Kender du Franco? - Ja. Jeg... Jeg reddede hans liv.
Reddede du -
- den lille spanske rottes liv?
Nej, din dans... var smuk. Meget maskulin.
Franco dansede sådan her... Som en kvinde.
- Sig Deres sidste ord. - Netop. Hør her.
Jeg synes slet ikke, at mænd skal danse.
Kun kvinder.
Man kan ikke synes det samme om alting.
Men at gulag er et hul, kan de fleste skrive under på.
Men jeg lærte også nogle nye mennesker at kende.
Nogle ret overfladisk. Pudsigt nok traf jeg Herbert.
Herbert Einstein. Som sagt. Det ene fører til det andet.
- Idiot. Læg stenen tilbage. - Ja, ja.
Idiot.
Hej.
Og maden der, eller føden... Den var elendig.
Og vodka så jeg ikke skyggen af. Ikke én dram fik jeg.
Jeg bestemte mig for at flygte. Planen var god.
Herbert kunne færdes frit uden at blive skudt -
- for vagterne var vant til, at han hele tiden forvildede sig væk.
Du lader, som om du skal hen i spisesalen, men havner i vaskeriet.
- Der stjæler du to uniformer. - Gå hen til spisesalen?
Nej, nej. Du lader, som om du skal hen i spisesalen.
Men du havner i vaskeriet. Vagterne tror, du skal i spisesalen.
- Så jeg går hen i spisesalen? - Du går hen i vaskeriet.
Vaskeriet? Hvorfor skal jeg derhen?
Maden er jo i spisesalen.
Det her er sgu helt utroligt. Du går hen i vaskeriet ved en fejl.
Hente et sejl?
- Spiser vi, før vi flygter? - Nej.
- Men vi går hen i spisesalen. - Herbert, hør nu efter.
Vi går hen i spisesalen hver dag, men der skal du ikke hen.
Du går hen i vaskeriet og stjæler to uniformer.
- Nå, sådan. Det er planen. - Netop.
Allan, vi er i spisesalen. Vi klarede det. Vi klarede det, Allan.
Efter et år opgav jeg. Min plan var for indviklet for Herbert.
Herbert, glem det.
Pokkers. Hvor har jeg gjort af den?
Herbert, stop. Hører du? Prøv at sove lidt.
Jeg kan ikke finde splitten.
- Splitten til den her. - Det er jo en håndgranat.
- Hvornår fandt du den? - For et års tid siden.
- Kom. Hvor fandt du den? - I vaskeriet.
- Var du i vaskeriet? - Der havnede jeg ved en fejl.
Du må smide den væk.
- Hvem der? - Stands!
Undskyld. Vi har et problem. Vi har en granat uden split.
- Kast den. - Granat!
Granat!
Nu er den væk.
Jeg kan sige, at vildfarne raketter opfører sig som kattepikke i marts.
De farer til højre og venstre.
- Vi må hellere gå. - Hen i vaskeriet?
Se. Vi kan tage den her.
Her.
Branden breder sig til militærbasen.
Stalin tog nyheden om, at lejren -
- og Stillehavsflåden var brændt op, hårdt. Han stillede træskoene.
Pres ham ned i badekarret, spul ham og få hans mund på gled.
Ind på badeværelset med svinet og spul ham.
Tag dig sammen, for helvede!
Frem med adressen. Hvor bor hun?
- Hvor bor kællingen? - Sjötorp.
Fordi det ligger så fint ved en sø!
- Gäddan, hørte du det? - Sømmet i bund, Hinken! Nu kører vi.
Forstærkeren virker ikke, og garantien gælder stadig.
Ja, jeg kommer ind med den. Tak.
De der lighunde. Hvordan ved man, at de markerer for lig?
- Hvad mener du? Det er lighunde. - Jo, men...
Jeg ved det ikke, men jeg tænker, at Allan jo alligevel er 100 år.
- Og hvad så? - Ældre mennesker lugter anderledes.
En sødlig lugt. Det er lidt...
Ja. Lidt ligesom lig.
- Drop det. - Ja.
Tjek Per Gunnar "Gäddan" Gärdin og Hans "Hinken" Claesson.
- Jeg har travlt med den 100-årige. - Det er den samme rockerbande.
- Har du ikke læst efterforskningen? - Jo.
Fik du det galt i halsen?
Sådan.
Tag lidt grønsager her.
Jeg fandt den her mobil på køkkengulvet. Er det din?
- Nej, det er ikke min. - Det er heller ikke Gunillas.
- Den er slukket. - Tænd og se, hvem der har ringet.
Så finder du ud af, hvis det er.
Ja, men må man godt det?
- Værsgo. - Tak.
En, der hedder "Åleg", har ringet. "Åleg" igen.
Han hedder Oleg. Det er russisk. Lille-Popov har ringet.
- Er det din mobil, Allan? - Ja.
- Yes. - Jeg har fundet stodderen.
- Pissefedt. Har du også kufferten? - Nej, der er en masse folk her.
- Find nu bare kufferten, for fanden! - Ja, okay.
- Hvad mener du? Er det et problem? - Nej, jeg tænker på den gamle.
- Hvad skal jeg gøre ved ham? - Gør det, du plejer: tru.
Det her er en trussel!
Hvis nogen gør noget, pløkker jeg knoppen af dem. Hit med kufferten!
Den er i køkkenet.
- Bøsserøv, hent kufferten! - Mener du mig?
Jeg sagde bøsserøv. Fart på. Jeg pløkker stodderen.
Og du forholder dig i ro deroppe.
Fart på.
Stop, stands.
Gå væk fra kufferten. Gå væk.
- Hallo? - Hvor kæft, hvor tager det tid.
- Har du fundet kufferten? - Jeg har den.
- Pissefedt. Har du gysserne? - Jeg tjekker nu.
I forholder jer roligt. Helt roligt. Godt, bøsserøv. Forhold dig roligt.
Stille og roligt.
- Der er kun plastic i kufferten. - Hold kæft, din skide rosin.
- Hold kæft med gysser. - Godt.
- Tag kufferten og skynd dig herhen. - Skrid, dit svin.
- Stands, kælling! Jeg skyder! - Det er mig, der skyder. Jeg bor her.
- Hinken, hvad har du gang i? - Skrid, eller jeg plaffer dig ned.
Hinken?
Fandens. Nej...
Caracas, for helvede! Op med dig.
Du råber sådan.
- Hvor fanden har du været henne? - Købt meloner. Der var ikke flere.
Hinken bliver skudt af den 100-årige, og du skrider.
- Tager du pis på mig? - Ser jeg sådan ud?
Halvdelen af organisationen og 50 millioner er væk, og du køber frugt.
- Melon er en grønsag. - Det vil jeg skide på.
Det er ikke det, det handler om. Sig mig aldrig imod. Er du med?
Det sker ikke igen.
Hvor skal du hen? Stands. Hvor fanden skal du hen? Du går ingen steder.
Så stands dog, for fanden!
Pis.
Jeg klipper... Sådan.
- Har du fået alle kuglerne ud? - Jeg skulle have gjort noget.
Du skulle have fortalt mig om de stjålne penge.
- Nu er jeg også indblandet. - Det er ikke mine penge endnu.
- Jeg ved ikke, om jeg er med. - Jo.
- Er han med? - Du får også en skilling, Gunilla.
En skilling? Jeg sidder lige så dybt i skidtet som jer. En fjerdedel, tak.
- Skal I med ud og bade? - Nej.
- Julius, skal vi tage en dukkert? - Nej, for helvede.
- Sonja vil måske bade? - Nej.
- Hvad skal vi gøre med ham? - Måske futte bilen af.
- Lad ham ligge. - Nogen må gøre noget ved ham.
Det bliver vel mig, for jeg er den eneste, der tager ansvar.
Ansvar? Så det er din fornemmelse for ansvar, der gør, her føles sikkert nu?
- Du stod og viftede med geværet. - Han var ved at skyde knoppen af os.
- Skal vi se at komme af sted? - Jeg bader. Ring, hvis der er noget.
- Hvor skal vi hente dig? - Det ved jeg ikke endnu.
Køre rundt med en død. Jeg ved ikke engang, hvem det er.
Nej, det kan man aldrig vide.
Folk kan se ud på én måde, og så viser det sig, at de er en anden.
I Paris i foråret 68 gik jeg til fest -
- med Herbert og hans søde, lille kone.
Det var hos den franske udenrigsminister.
- Deres Majestæt, velkommen. - Det er min mand, Herbert.
- Og hans ven Allan Karlsson. - Velkommen.
Nej, Jean-Claude, ikke nu.
Det er jo dig. Prøver du at gemme dig?
- Hvad laver du her? - Har vi mødt hinanden før?
- Kender I hinanden? - Han forveksler mig med en anden.
- Jean-Claude Pistou, min tolk. - Nej, det er Vladimir Karpov.
Pas på. Han er til fest og farver. Vi holdt en stor fest med Stalin.
Hold kæft med vodka, vi drak.
- Hvem er De? - De ved udmærket, hvem jeg er.
Vladimir havde leget maskerade -
- i flere år hos denne minister.
Det gjorde franskmændene snakkesalige.
Giv os et navn!
Og Ryan Hutton på det franske CIA-kontor.
Han blev også lidt nysgerrig.
Hvordan kender du Vladimir?
- Mr. Popov præsenterede os. - Julij Popov, fysikeren?
Vi holdt fest med Stalin og Kirov og KGB-fyren Alexander.
De dansede en kosakdans.
Jeg synes ikke, at mænd skal danse.
Men hvis jeg bliver rigtig fuld, får jeg lyst til en snoa.
Eller en pols. Pols er godt.
Men helst snoa. Snoa er en god dans.
Jeg har forstået det, Allan. Du kender mange og er social.
- Ja. - Vil du hjælpe os?
Ja da. Er I kommet i knibe?
Tak.
- Jeg leder efter Popov. - Han er derude.
Mandegrebet.
Du er nået til mandegrebet.
Hvad laver du her?
Hvor er det længe siden. Må jeg?
Amerikanske cowboystøvler.
- Det er min søn, Oleg. - Den unge.
- Er det ægte amerikanske støvler? - Ja, de er fine.
- Må jeg ikke nok få dem? - Oleg, stop så.
- Så kan han få mine. - Tag den. Den er også amerikansk.
Nej. Oleg?
- Hvad siger man så? - Tak.
Det er fint. Håber, du får glæde af den.
Hvad laver du så i Moskva?
CIA har et problem og har bedt mig om hjælp.
Så jeg tænkte, at du måske kunne... Hvad fanden er det her?
- Vask dine hænder. - De er vasket.
Så vask dem igen.
Min ven, jeg vil så gerne hjælpe dig, men jeg kan ikke. Jeg har familie nu.
Hvorfor ikke?
Hvis jeg stjæler hemmelig information, dræber de mig og familien.
Tal med dem i Kreml.
KGB må have noget, som de vil af med.
Undskyld.
Ryan Hutton? Har du et møde med CIA i Paris?
Kan du i det mindste skaffe interessante oplysninger fra dem?
Sandsynligvis.
Hutton blev glad for ragelset fra russerne.
- Hvor meget forlanger han? - Ingen penge, bare...
Bare giv ham lidt af jeres information.
Kontraspionage. Glimrende, Allan.
Pludselig var jeg dobbeltspion.
Eller måske bare spion. Der var jo aldrig noget fortroligt i kufferten.
Både russerne og yankee'erne tømte papirkurven lige ned i den.
Der var stadig høj stemning.
Der røg desværre en i ny og næ.
Sådan gør folk jo i den kolde krig. I og for sig.
Hallo, kufferten...
Det siger du ikke?
Folk ser ofte ud på én måde, og så viser de sig at være en anden.
USA's nye præsident Ronald Reagan lignede en rigtig skurk.
Det var han også, så det gælder måske ikke alle.
Samme knap starter og stopper optagelse. Man skifter bare.
Toggle? Tal engelsk.
Jeg kan heller ikke snuppe de her tekniske tingester.
Kan de ikke have en almindelig båndoptager?
- Hr. præsident? Har De tid? - Start... og stop.
- Uden muren får roserne mere sol. - Du fabler altid om den mur.
Muren bliver stående. Forstået, din narrøv?
Du fabler altid om den mur.
Muren bliver stående. Forstået, din narrøv?
Jeg vil ikke have klamme kryb i min have.
For sidste gang: Riv ikke muren ned.
Denne optagelse -
- bekræfter det, jeg altid har mistænkt.
Han er skrækslagen ved tanken om, at vi måske ødelægger muren.
Han ved, at hvis vi gør det -
- invaderer det russiske folk verden -
- og erobrer den uden våben.
Da min gamle ven Popov gik bort, lagde jeg mappen på hylden.
Men hans søn kom sommetider forbi.
At knuse muren med hammer og mejsel...
Det er skammeligt.
- Skål for far. - For far.
De har kanoner i hele østblokken, og så står de og hakker.
Hvad er det? Hallo?
Holder man op med at tage telefonen, når man fylder 100?
- Er det Oleg? - Du fik telefonen, så vi kunne tale.
- Ja... - Okay. Undskyld.
Tillykke med fødselsdagen. Hvad laver du?
- Tager mig en eftermiddagsdukkert. - En eftermiddagsdukkert?
Du er skøn som altid. Blev du fejret? Hvad skal du lave i aften?
Vi skal åbenbart til at flygte, hvordan de end nåede frem til det.
- Flygte? - Ja. Nogen er døde, og vi flygter.
- Skynd dig, Benny! Vi skal væk. - Vi må da pakke mad og tøj.
- Har Julius ringet? - Nej.
Åh.
- Har du fundet ud af noget? - Hvad?
- Angående den 100-årige? - Nej.
Hinken Claesson har vist en bror her i området.
Ricky hedder han. Han har set den 100-årige i Sjötorp.
- Tjek det. - Javel.
Min kuffert skal være her på Bali i morgen.
Jeg skal til Sjötorp først. Jeg gør det alene. Ingen assistance.
- Jeg kappede fodlænken. - Få Bali ind i din tykke knold!
Er du med? Bali? Ellers bliver du til mos.
Jeg serverer dig confiteret til din begravelse.
Mad. Det forstår jeg ikke. Hvorfor mad?
- Det er sgu dig, der bliver maden! - Jeg er mad...
Du bliver maden, for vi har dræbt dig, tilberedt dig og serveret dig!
Satan i helvede! Ikke dig. Jeg var nær kollideret med en bus.
- I guder. Kan du ikke køre bil? - Jeg ringer tilbage.
- Er han russer? Oleg? - Ja, han er russer.
- Han farter rundt over hele verden. - Har du referencer på ham?
Referencer? Det er Popovs søn. Jeg har kendt ham længe.
Det er vel nok, at han vil hjælpe os?
Eller har du en, du vil ringe til, som har skrevet en afhandling?
"Jaget af pissefarlig rockerbande", 180 point.
Pis, at vejen er så smal.
Sådan noget pis. Lad mig se.
Fuck dig!
Hold kæft, hvor han kører.
- Hvad laver han? - Brems!
Hvad fanden?
Nu er karrusellerne i gang. Hold kæft, hvor han fløj.
- Var der andet? - En... benzindunk.
- Med benzin. - Har du selv en dunk?
- Nej. - Nå.
- Og så en lighter. - Sådan en?
Ja. Vi skal også grille lidt.
Kød. Jeg er vild med at grille.
- Det er jo den tid på året. - Ja, sådan er det.
Fandens!
Lort og lagkage!
Han virker ikke så snakkesalig. En skam. Han virkede så ivrig.
Fandens også!
- Lever han? - Ja, men han bløder fra hovedet.
Hallo?
Det var satans.
- Hurtigt ind, for helvede. - Hvad fanden går der af folk?
Negle ens bil ved højlys dag. De burde sidde inde.
Han bliver overrasket, når han åbner bagagerummet.
- Er der ingen forbinding? - Du må tage et gardin eller noget.
- Det skal være noget rent. - Hvem er det?
- Han er blevet påkørt. - Men hvem er det?
- Han ligger og bløder. - Kan ingen sige, hvem det er?
- Han prøvede at skyde os. - Ja.
Når han vågner, skal han have sin kuffert.
Forære 50 millioner væk? Har du jord i hovedet?
- Det er ikke dine penge. - Han skød. Det er ikke det værd.
- Allan, de vil give vores penge væk. - Det er sgu da ikke vores penge.
Hvor skal vi så hen nu? Kan du ringe til Oleg nu, Benny?
Jeg fandt blod, og i hånden har jeg et tomt hylster. Et patronhylster.
Affyret, ja.
Hvad? Ja, gu må du sende teknikere.
Han er ved at vågne.
Her er din skide kuffert, så må du sgu lade os være i fred nu.
- Hvad? - Du får kufferten, du har ledt efter.
Vi ringer ikke til politiet. Bare du skrider og lader os være.
- Min kuffert? - Du forfulgte os og overhalede os.
Jeg tror, at vi tre skal tage en lille snak nu.
Øjeblik, mester.
Det er memoria damnum, hukommelsestab.
- Fandens. - Det var der masser af på hjemmet.
- Og liggesår. - Hvor længe varer en promemoria?
Memoria damnum. Det kan vare nogle timer eller dage.
- Resten af livet, hvis han er uheldig. - Vi efterlader ham og kufferten.
Jeg giver ikke pengene til en, der ikke engang ved, at det er hans.
Der går grænsen.
- Hallo? - Hold så kæft med det hallo.
- Hvad laver du, Gäddan? - Ved du, hvem jeg er?
Ja, det ved jeg. Ved du, hvem jeg er?
- Nej. Hvem er du? - Du skal ikke tage pis på mig.
Hvis du tager pis på mig, vanker der øretæver.
Oppefra, nedefra og op i røven på dig.
Tror du, du er sikker der? At jeg ikke kan komme til Europa?
- Det er Allan. - Hvem?
Det er Allan Karlsson.
- Allan Karlsson? - Allan Karlsson fra Malmköping.
Dig og din makker er kraftstejleme dødsens.
Hvis du vil dræbe mig, så skynd dig, for jeg er 100 år.
Du bliver snart til bankekød. Idiot.
Meat?
Han sagde, jeg var kød.
Hvem var det?
Det sagde han ikke, men han sagde, han ville dræbe til højre og venstre.
Dræbe os?
Jeg skal fandeme nakke dem. Patsy, op af vandet.
Joe, op at stå!
Jeg skal finde ud af, hvem Allan Karlsson er. Få mig på nettet.
Jeg ved godt, at orienteringsløbere er pålidelige -
- men du kan da høre, at det er dødfødt.
Det er et tåbeligt tip. En gammel mand og en elefant i skoven.
Nu kyler vi fyren og kufferten ud. Pak lortet sammen!
- Jeg vil væk herfra! - Slap nu af, Gunilla.
Først skulle vi dele lige over og være solidariske med andres penge.
Men nu er der ingen medbestemmelse.
Hvad vil du, Benny? Vil du dø her? For det er det, der vil ske.
Nej, jeg vil leve.
Hvad er det for et skide spørgsmål at stille ham?
- Hallo? - Hej, Allan. Det er Oleg.
- Oleg. - Hør efter. Vi lander snart.
Hvor skal vi så flyve hen? Vi skal bruge en landingstilladelse.
Øjeblik, Oleg.
Gäddan, hvor skal vi tage hen? Vi kan sgu tage hvor som helst hen.
Det ved jeg ikke.
Bare sig, hvad der falder dig ind.
- Bali... Er det et sted? - Det er en ø, for fanden.
Hallo. Bali.
Bag slaggelageret? Hvad?
Undskyld, men det lyder altså lidt underligt.
Jeg må vel godt sige min mening?
Jeg tager det. Jeg tager derhen.
- Ja, hallo. - Du havde ret.
Sidesporet havde intet med den 100-årige at gøre.
Andrén udsendte en eftersøgning og fandt Bulten og Hinken.
- Bulten er i Djibouti. - Hvad er det?
- Det er en lille stat i Østafrika. - Hvordan er han havnet dernede?
Aner det ikke.
Har de taget dna, så de ved, at det er ham?
Ikke endnu. Selvmordsbomberen sprængte torvet i småstumper.
Og hvad er der sket med Hinken?
Ham har de fundet i Riga. Han blev mast i en bilknuser.
Din teori var jo, at han blev skudt i Sjötorp. Vi fandt blod.
- Det var elefantblod. - Elefantblod...
Hinken havde ingen skudsår, kun knuseskader fra maskinen.
Ifølge teknikerne var der kun elefantblod i Sjötorp.
Og Gäddan, hvor blev han af?
Intet kobler ham til den 100-årige. Efterlysningen er ikke vores bord.
- Så vi har intet på nogen? - Nej, i hvert fald intet kriminelt.
Det her er utroligt.
Den 100-årige står foran mig. Og en elefant.
Det var satans. Så spørg, om han vil køres tilbage til plejehjemmet.
Aldrig i livet. Nul.
- Bare slip alt det her. - Okay, jeg slipper det.
- Jeg slipper det. - Jeg må trods alt sige, at du...
Du har gjort det skidegodt. Vi ses på mandag.
Vi ses på mandag. Farvel.
- Av. Det er meget stramt. - Det skal være stramt.
- Du stopper jo blodtilførslen. - Så gør det selv.
Nej, du skal gøre det, selvom du er skidedårlig til det.
100-årig stadig forsvundet
- Hallo? - Nå, du er i live?
- Hvor fanden er du? - Bali.
Bali? Nu tager du sgu pis på mig.
- Hvad? - Hvad mener du? Hallo?
- Allan Karlsson er i den anden bil. - Hvem?
Patsy, kig til venstre. Det er Allan Karlsson med min kuffert.
Hvorfor drages vi mennesker mod havet? Det er vel frihedsfølelsen.
Gør noget. Kør ind i bilen.
Sikket brag.
Bali er en skøn ø.
Hallo? Er du stadig i telefonen?
For fanden da.
Ja...
- Har du allerede fået malaria? - Hvad?
- Du er jo bleg som et lagen. - Nej.
Der er bare lidt kaos lige nu. Jeg ved ikke rigtig.
Hvad fanden. Hun vil jo have dig.
Det ved jeg godt. Det er lige det.
Det begynder at blive alvor nu. Jeg må ligesom bestemme mig.
Jeg henter en omgang til.
- Det er ikke alle forundt. - Hvad mener du?
Jeg mener, at have det som jer.
Det er få forundt.
Gå nu hen til hende og sig det.
- At det ikke er alle forundt? - Nej. Du roder da også rundt i det.
Gå nu derhen.
Jeg forstår, hvad du mener. Jeg tænkte mere på, at...
Ja, det er ikke alle forundt, som sagt.
Man ved aldrig. Der kommer også en dag i morgen.
- Hvad sagde du til ham, Allan? - Hvorfor råber hun ad dig?
Der er mange, som har råbt ad mig i min tid.
Alt lige fra stationsforstandere til diktatorer.
Den første, der råbte ad mig, var min mor.
Jeg husker ikke, at hun skreg, men det gjorde hun sikkert.
Jeg skreg sikkert også.
Det gør nyfødte jo den første gang, de ser sig omkring.
Tekster: Kai-Asle Sønstabø www. undertext. com